Tidligere på Ghost Whisperer.
Du går fram og tilbake mellom livet og døden.
-Du kjenner ikke til konsekvensen. -Hvilken konsekvens?
Nei. Vær så snill, ikke deg.
Du må gå videre.
Jeg vil ikke.
Jeg så Jims spøkelse tre inn i Sams kropp.
Du er tilbake.
Kjenner jeg deg?
Jeg ser den samme du ser. Annerledes hår, nese, øyne. Det er ikke Jim.
Han er der inne et sted.
Han må være det.
Du tror vel ikke at jeg er mannen din reinkarnert?
Du er den eneste fornuftige personen jeg har møtt siden jeg våknet.
Det er ikke mye til jobbtilbud, men kanskje du hjelper med garasjen.
Og du kan bo her mens du jobber.
Frem til du finner ut hva du skal gjøre.
Det er rart. Jeg har håpet, ønsket meg et tegn,
noe som forteller meg hvem jeg var.
Jeg kjøpte den for under en måned siden.
Spørsmålet er, hvem kjøpte jeg den til?
Sam!
Å, Gud. Det er sant. Du vet ikke hvem jeg er, ikke sant?
Du må være Nicole.
Forloveden?
Hun er ikke hans forlovede før han setter ringen på fingeren.
Hvor er de nå?
Jeg vet ikke. Han har vært borte i hele dag.
Men han er med henne? Nikki?
Jeg antar det.
Hvor mye er de sammen, egentlig?
Han har fri, og hun er i byen, så...
Du sa ikke at de tilbringer hele dager sammen.
Hva med nettene? Bor hun fortsatt på hotellet?
-Ja. -Men de tilbringer dagene sammen?
Jeg prøver å ikke tenke på det.
Jeg trodde han bare ville
forklare hva som skjedde og si farvel.
De sier hallo.
Jeg tror jeg hører dem.
Nei. De kommer til å se deg.
-Ja, det er mye bedre. -Så hun meg?
-Kan jeg... -Nei.
Sam, vent litt. Melinda?
-Dette er galskap. Hei! -Hei.
Jeg er Delia.
Hei, Delia. Jeg er Nikki. Jeg så etter Melinda.
-Jøye meg. -Jeg fant det.
Nikki, Delia, har dere... Har du møtt Delia?
Ja, vi har hilst.
-Jeg fant den. -Flott.
Beklager at vi måtte komme helt hit for dette.
-Det er greit. -Ok.
Hei, Melinda.
-Hei, Sam. -Hei.
-Nikki la igjen mobilen sin her, så... -Nettopp, så...
Jeg tar deg med til hotellet.
Det var det jeg ville snakke med deg om, Melinda.
Hotellet er fint,
men jeg kommer til å bli
litt lenger enn planlagt,
og jeg vil hjelpe Sam så mye som mulig.
Jeg fikk bare fri i en uke,
og vil ikke kaste bort tiden jeg kan få med ham.
Du er her, og om det er greit for deg...
Greit?
Jeg kan åpenbart ikke bo hos Sam.
Åpenbart.
-Nei. -Ja.
Vi er i ferd med å bli kjent med hverandre.
Ja. Så klart.
Er det virkelig greit? Kan jeg bo hos deg?
-Ja da. -Flott.
-Flott.
Dette skjedde:
Vi gikk rundt huset til baksiden.
Da vi kom dit, var besteforeldrene hennes der.
-Nei! -Herregud!
Hva skal du?
Svømme.
Er du gal? Hva er det du tenker på?
-Paula, kom igjen. Det er iskaldt. -Glem det.
-Hun går uti. -Nei.
-Ta meg om dere kan. -Paula, ikke gå uti.
Herregud. Dette er galskap!
-Mener hun alvor? -Aldri i livet om jeg går uti.
-Paula, kom tilbake. -Mark, gjør noe.
Paula, kom igjen. Vent.
-Paula, det er iskaldt. -Seriøst, kom igjen.
Hvor er hun?
Paula, kom deg ut derfra.
-Kom igjen, Paula. -Det er iskaldt.
-Hvor er hun? -Hvor ble hun...
Mark, se ned.
-Kvalmt. -Fisk. Ekkelt.
Paula, kom tilbake. Veldig morsomt.
Kutt ut, Paula. Det er ikke gøy lenger.
-Kom igjen. -Kom igjen.
-Veldig morsomt. -Kom igjen. Vannet er deilig.
-Hun er gal. -Kom deg opp av vannet.
-Dette er ingen god idé. -Paula, det er ikke morsomt.
-Seriøst. -Kom igjen.
-Hva var det? -Herregud. Jeg tror det er...
-Paula. -Paula.
-Hva var det? -Herregud.
Herregud! Mark!
-Skynd deg! -Kom igjen.
Går det bra?
Det går bra. Du er trygg nå.
Bare få meg vekk herfra.
La oss komme oss vekk herfra.
Går det bra med deg?
Jeg liker gåturer, men hva gjør vi her ute?
Får deg til å glemme at mannen din dater gjesten din.
Hun er ikke gjesten min. Jeg var forvirret.
Visste ikke hva jeg sa ja til.
Du er jenta som ikke kan si nei.
Du må ha vært populær på high school.
Jeg klarer å si nei.
Så hvorfor er du her med meg?
Du sa du trengte en tjeneste. Det trenger jeg også.
Fortsett å jobbe med Sam.
Han må få minnet tilbake
før Nikki overbeviser ham om at han elsker henne.
Hjelp oss, vær så snill?
Selvsagt. Jeg skal gjøre alt jeg kan. Nå må du gjøre meg en tjeneste.
-Kjenner du den lukten? -Død fisk. Overalt.
En biolog fra universitetet utfører prøver i vannet,
men jeg tenkte du kunne få raskere resultat.
Jeg?
En av mine studenter var her og svømte med noen venner i går.
Opplevelsen satte henne ut, og ikke bare de døde fiskene.
Hun sa at noe trakk henne ned. Hun kalte det et nærvær.
Jeg vet det er lite sannsynlig, men faren hennes døde tidligere i år.
-Hva het han? -Edwin Hathaway.
Han er her.
Hører du det?
-La oss være stille. -Ikke si det til noen.
Han er ikke alene.
-La oss være i fred. Ikke si noe. -La oss være i fred.
Du kan ikke hjelpe oss.
Ikke si noe til noen.
Kan du se oss?
Samme som det aldri var ANTlKVlTETER
Var det han du så?
Nekrologarkiv Edwin Hathaway
Jeg tror det. Han svarte.
lfølge nekrologen ble han 52. Døde av slag.
Rart. Gjenferd opptrer vanligvis på to måter,
slik de så ut da de døde, eller mens de levde.
Halvparten av disse gjenferdene var i ferd med å råtne.
Det står at han døde på sykehus. Hva gjorde han ved innsjøen?
Av og til samles gjenferd. Har sett det før,
men vanligvis rundt der de døde.
Døde alle her?
Man skulle tro det, men jeg fant ingen massedødsfall her.
Husker du den flystyrten for noen år siden?
Ja, men det var nesten tre mil unna,
så hva gjør de der?
Holder på en hemmelighet. "Ikke si noe" kan bety hva som helst.
Dessverre kom instruksjonen litt for sent.
Biologen fra universitetet som jeg nevnte.
Han fant store forekomster av et bestemt patogen i vannet.
Det samme som ved likfunnene
etter orkanen Katrina.
-Er de faktisk der? -Det finner vi snart ut.
Helsedepartementet kommer til å tømme innsjøen.
Det er min avtale med Sam.
-Gå! -Greit.
-Gi den tilbake. -Hva?
-Få den tilbake. -Du ga den til meg.
Det gjorde jeg ikke. Få den.
Ta den da.
Jeg ville vise deg artikkelen. Du gjør alltid dette.
-Hei, Eli. -Hei.
Dette er Nikki.
-Hei. Hyggelig å hilse på deg. -Hyggelig å hilse på deg.
Pass på deg selv, kompis.
Takk for hjelpen.
Skal dere være med begge to?
Nei, bare jeg. Men vi er så sent ute
at jeg ikke fikk kjørt Nikki hjem.
Det er greit. Ikke tenk på det.
Jeg tar en kaffe og møter deg etterpå. Takk.
Regresjon til tidligere liv er en type hypnoseterapi.
Jeg forstår ikke hvorfor det å oppdage et tidligere liv
skal hjelpe meg å finne dette. Det jeg har mistet.
Det løsner opp underbevisstheten.
Underbevisstheten min.
Vet du hva den forteller meg?
At noe er galt.
Bra. Fortsett.
Ta Nikki, for eksempel.
Hun er vakker, smart og blond.
Liker du blondiner?
Nei, men hun har fint hår, og det...
Jeg husker hvordan det føltes å holde rundt henne.
Jeg husker hvordan det luktet.
Hvorfor kan jeg ikke huske at jeg behandlet henne som dritt i ti år?
Kanskje du ikke ville gifte deg.
Greit, jeg ville ikke forplikte meg. Det er det alle sier.
Vet du hva jeg tror?
Jeg tror jeg husker at jeg ville gifte meg.
Jeg føler at jeg endelig hadde møtt den rette, og så...
Fortell meg om henne.
Vi ville ha barn.
Kanskje vi prøvde å få barn. Ja.
Hvorfor sier hun det ikke til meg?
-Med "hun" mener du... -Nikki. Hvem ellers?
Si det, du.
Du må ha vært sammen med andre enn Nikki.
Jeg vil du skal vurdere at det kanskje er en annen.
Noen som er viktigere enn kvinnen jeg tilbrakte halve mitt voksne liv med?
Det er vanskelig å se for seg.
Jeg må virkelig snakke med henne.
Men takk, dette har vært til stor hjelp.
Gå.
-Fant de noe? -Ja, masse.
Reporteren sa de har funnet åtte ofre, og at tallene stiger.
Er de ofre? Faren til Paula døde på et sykehus.
Det stod det i nekrologen.
Kanskje de tok feil.
De kommer til å bli her en stund.
Jeg hører ingenting.
De er her. Hvordan gikk det med Sam?
Sånn passe. Jeg kan ikke si så mye
-av det jeg nesten sa til ham. -Hva var det?
At han er Jim, mannen din,
og han husker bare deg av alle han har elsket.
Husket han noe?
-Bare at han ville ha barn. -Det er stort!
Han tror han vil få barn med henne.
Hva skal jeg gjøre?
Du har forstyrret oss. Vi ba kun om stillhet.
Jeg kunne ikke stanset dette.
Helsedepartementet og politiet vil ha svar.
Edwin, vi vet du har en familie som brydde seg om deg.
De fortjener å finne ut hva som skjedde.
Si hvordan vi kan hjelpe deg. Hva er det du vil?
-Beskytte de levende. -Fra hva?
Jeg har funnet en til!
Hva om alle døde av det samme,
kanskje et giftig, kjemisk stoff?
l innsjøen? Skadekontrollen vil nok si at de døde menneskene er problemet.
Jeg bryr meg ikke om hvordan de kom dit, men hvorfor de ble der.
-Latte til deg. -Takk.
-Og cappuccino til deg. -De svevde bare
-rundt likene, ikke sant? -Ja. Det er det positive.
Er det positivt?
Det betyr at de ikke
ble lurt dit av noen eller noe.
Hva mener du? En slags sekt for gjenferd?
Nei, snarere gjenferd i tunnelene, eller Våkerne.
Våkerne?
Den gruppen gjenferd som kom med trusler mot Jim.
De sa jeg måtte betale for det jeg kan gjøre, og...
Der er Sam.
Uten Nikki, på vei til butikken. Gå til ham.
Jeg vet ikke om jeg vil være hans "gode venn" akkurat nå.
-Gå. -Greit.
-Sam. Hei. -Hei.
Melinda. Så rart. Jeg var på vei for å treffe deg.
Har du tid til å snakke litt?
-Ja da. -Flott.
Takk for at du lar Nikki bo hos deg.
Ikke noe problem. Jeg så henne ikke i går.
Hun sa du sov da hun kom.
Og hun sov da jeg gikk, så...
Ja, vi setter oss.
Ja, hun er et nattmenneske.
Det sier hun i hvert fall til meg.
Det var vi begge. Hun løste kryssord,
og jeg leste sportsnyhetene. Jeg hater kryssord.
Jeg husker det ikke engang, men merkelig nok
husker jeg Ryan Howards gjennomsnitt fra 2006-sesongen.
300,1 3.
Hvordan vet du det?
Om man hører noe nok ganger, husker man det.
Melinda, det jeg vil spørre deg om er
hvordan kan jeg huske noe så teit som sportsstatistikk,
men ikke noe som Nikki og jeg kranglet om i årevis?
Jeg husker at jeg ville ha barn.
-Ville ikke Nikki det? -Hun sier hun ville det.
Minnegjennombruddet mitt er galt.
Hun må ha rett. Det høres ut som om hun har rett.
Jeg er en typisk mann som nøler.
Ikke alle menn er sånn.
Mannen min var ikke sånn. Det var alltid jeg som nølte.
Men Jim ønsket seg alt du husker,
og det må vel bety noe?
-Hva? For meg og Nikki? -Nei, for deg.
Det er ikke min sak, men kanskje du...
Kanskje du ikke bør høre på hva alle andre sier
om saker som virkelig betyr noe.
Du vet hvem du er.
Når du tror på det, blir du deg selv igjen. Til...
Til hva da? Til å være som mannen din?
Forpliktet? Selvsikker nok
til å sette et nytt liv til verden?
Jeg var ikke det. Det er ønsketenkning.
-Takk for at du kom. -Du virker opprørt.
Jeg fortalte deg at noe rart skjedde ved innsjøen,
og så ringer Helsedepartementet
og anbefaler en antibiotikakur.
Så slår jeg på TV og ser at de trekker opp lik
fra vannet jeg svømte i.
-Jeg vet det må være skremmende. -Det er ekkelt.
Skulle ønske jeg kunne gjøre det bedre,
men jeg tror jeg vil få deg til å føle deg verre.
Hva snakker du om?
Jeg må spørre deg om faren din.
Først må jeg be deg vurdere muligheten for
at en del av oss kanskje eksisterer etter at kroppene våre dør.
Hvorfor det?
Fordi jeg snakket med din fars gjenferd. Han var oppe ved innsjøen. Han er der.
Nei... Dette er galskap.
Paula, du sa du følte et nærvær.
Tror du faren min er et av likene de trekker opp av vannet?
Jeg vet at dette er vanskelig.
-Det er umulig. -Hvorfor det?
Han er her.
Ble faren din kremert? Hvor da?
TlL SALGS LEDlG NÆRlNGSLOKALE
SESSlCK BEGRAVELSESB YRÅ
Ønsket du å bli kremert?
Jeg var ferdig med kroppen min.
Jeg ville at familien min også skulle være ferdig med den.
Jeg tenkte det ville bli enklere for dem.
Nå må de føle tapet av deg nok en gang.
"Beskytt de levende." Du mente fra det som skjedde deg.
Vi ble forrådt. Se hva som har skjedd med oss.
Det er sånn dere ser på dere selv.
Nei, de vil også se oss slik. Min kone, min datter.
-De blir tvunget til det. -Nei.
Du kan hjelpe dem gjennom dette.
De vil huske deg slik du var.
-Da kan du gå videre. -Vi skal ikke noe sted.
Vi har ventet. Vi har ting å bli ferdig med.
Hva vil dere bli ferdig med?
"Hvem," mener du vel.
Om de gikk på kino, burde de vært tilbake nå.
Eller om de gikk ut for å spise...
Jeg vet ikke hvor de er og vil ikke vite det.
Du bør være interessert når din konkurrent ser slik ut.
Dette må du høre.
Hva vil du jeg skal gjøre?
Gå til motangrep. Bekjemp ild med ild!
Jeg kan ikke ta på bikini og gjørmebryte for ham.
Du kan ikke bare sitte her heller!
Ser det sånn ut?
Nei, det ser ut som du hjelper nok et gjenferd.
Ikke bare ett, men mange, og de har forlatt sine kjære.
Finner jeg ikke ut hvem som dumpet likene...
Jeg sier ikke at dette er uviktig.
Sessick begravelsesbyrå ElER: Carl Sessick
Jeg sier bare at gjenferdene kan vente.
Jeg vet ikke om Sam kan det.
Ikke jeg heller.
Hvorfor gjør du ikke noe med det?
Fordi ingenting kan få ham til å huske meg.
Eller velge meg. Jeg må bare bevare troen.
Tro er det eneste jeg har akkurat nå.
Det var hyggelig å møte deg. Carl har så få besøk for tiden.
Det er ikke så rart, med tanke på arbeidet hans.
Hvem vil vel se noen dø?
Når stengte han begravelsesbyrået?
Da kreften gjorde det umulig for ham å jobbe.
Tok han seg av familien din?
Nei, han hjalp noen av vennene mine.
Jeg håper at noen kjente kan nå fram til ham.
Han hører ikke på meg lenger.
Nå fram til ham?
Han har så lite tid og så store smerter.
Men han vil ikke ta pillene de gir ham.
Han frykter nok at døden vil komme raskere.
Men hvorfor leve som dette?
Skal jeg snakke med ham?
Takk. Kom igjen.
Carl? Mitt navn er Melinda Gordon.
Jeg kjenner deg ikke. Hva vil du?
-Jeg kom for å snakke om innsjøen. -Hvilken innsjø?
Der likene er.
Der du la dem, ikke sant?
En del av meg håpet jeg ville dø før denne dagen kom.
Hva med den andre delen?
Hva om de venter på meg?
Hvorfor gjorde du det?
Jeg trodde ikke jeg hadde noe valg.
Hva mener du?
De store begravelsesbyråene ringte stadig for å få meg til å selge.
Og min oldefar bygget opp det stedet fra ingenting,
og jeg var stolt og ønsket en bedre pris.
-Hva skjedde? -Det som alltid skjer.
De utkonkurrerte meg på pris, og jeg gikk tom for penger.
Da ovnen røk, ble jeg desperat.
Det er ingen unnskyldning. Av og til tror jeg
at kreften er en straff. All denne smerten.
Kona di sa at du ikke vil ta medisinen din?
Jeg føler ondskap.
Carl, du gjorde en feil, men du er ikke ond.
Nei, jeg føler ondskap rundt meg.
Overalt.
Du har rett. De er her, Carl.
Alle gjenferdene av likene du dumpet i den innsjøen.
Å nei.
Jeg kan se dem.
-Vær så snill. -De er sinte
for det du gjorde, men jeg kan hjelpe.
Gi meg navnene på alle du kastet i innsjøen.
Jeg kan hjelpe familiene deres.
Hjelpe dem å lide, mener du.
De vil kvitte seg med sinnet, ok?
Ikke før han lider som oss.
Dere må gå mot lyset. Det er tilgivelse der.
Carl, ta medisinen din.
Jeg dro tilbake og så der han ba meg se.
På begravelsesbyrået? Du er jammen morbid.
Med solskinnsjenta boende hos meg,
føler jeg meg som formaldehydjenta.
Formaldehydjenta. Morsomt.
Beklager, det var ikke morsomt.
Fikk du listen med navn?
Ja. Jeg sjekker om identitene deres matcher de vi har funnet.
Her er faren til Paula.
Skulle alle på listen kremeres?
Ja, det ser ut til at alle skulle kremeres.
Jeg ringer deg tilbake.
-Hei. -Hei.
-Står til? -Bra.
Kan vi snakke om Sam?
Ja da. Hva med ham?
Jeg vil beklage at jeg trengte meg på hos deg
og på jobben din, men jeg...
Jeg ante ikke hvem andre jeg skulle ty til.
Du vet hvordan det er å se for seg hvordan det er å elske noen?
Du ser for deg kjæresten din, mannen din,
og ikke bare gode tider, men krangler og problemer også.
Ja da.
Kunne du forestilt deg at noe slikt kunne skje?
En fyr du elsker våkner en dag
og aner plutselig ikke hvem du er?
Nei. Aldri.
Ikke i det hele tatt?
Jeg forstår ikke hvor du vil.
Jeg ble så sjokkert over det som skjedde med Sam
at jeg ikke la merke til det,
men synes du det er rart at han bor i garasjen din?
Den samme garasjen han skulle designe?
Hvor er plantegningene? De har jeg ikke sett.
Hvor vil du?
Da jeg kom hit, ville jeg bare stikke raskt innom.
Si til Sam at han er tilgitt, hjelpe ham å huske ting,
og si farvel, men...
Nå som jeg har sett hvem han er, denne nye Sam som vil ha barn,
som er klar til å slå seg til ro...
Jeg vil ikke gi slipp på ham.
Hva har det med meg å gjøre?
Det er det jeg prøver å finne ut.
Bør du ikke spørre Sam om det?
Du gjør det ikke enkelt for meg, eller hva?
Jeg trodde jeg nettopp gjorde det.
Takk.
Mrs Sessick, du skremte meg.
Beklager at jeg kom innom uten å ringe først.
Jeg trodde du ville vite at Carl døde for noen timer siden.
Jeg er så lei for det.
Jeg vet ikke hva du sa, men han forandret seg etter at du dro.
Han slappet av og tok den smertedempende medisinen sin.
Etter noen timer, tok han hånden min,
og øynene hans åpnet seg
som om han så noe fantastisk. Og det var det.
Blikket hans...
Han må ha sett sin skaper.
Tror du ikke det?
Det er en flott tanke.
Tusen takk, Melinda, for at du ga min mann ro i sjelen.
Melinda? Melinda?
Hvordan kom jeg hit? Nei. Melinda!
Melinda! Vær så snill, ikke her.
Det finnes ikke noe annet sted for deg.
Tilgi meg. Jeg ber deg om tilgivelse.
-Vær så snill. -Det vil du ikke finne her.
-Du misbrukte vår tillit. -Det er din feil.
Melinda! Hjelp meg!
Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Mamma, du sa du ville snakke om dette.
Ingen er sint på deg, mamma.
Snakk for deg selv.
Edwin jogget noen kilometer hjemmefra da han fikk slag.
Han hadde ikke lommebok eller identifikasjon.
Sykehuset trengte noen til å identifisere ham.
Jeg dro, men orket ikke.
Jeg kunne ikke se på ham.
Paula var der, så hun gjorde det.
Jeg fikk datteren min til å se på sin døde far.
Mamma, det var helt greit.
Det er ingen skam ved det. Hvorfor kunne jeg ikke se på ham?
Marlene, det er ingen skam i det du gjorde heller.
De fleste ser ikke sine avdøde slektninger.
Datteren min sa at du visste noe om Edwins ånd.
Sitter han fast her? Kommer han seg ikke videre?
Det stemmer. Han og de andre åndene hvis lik ble dumpet i innsjøen,
sitter fast på jorden,
noe som betyr at de ikke har klart å gå videre.
Hvorfor ikke?
De vil ikke at dere skal vite hva som skjedde på grunn av skam.
Det var derfor mannen din forsøkte å skremme vekk Paula den kvelden.
Kan vi hjelpe dem?
Kanskje. Akkurat nå er de veldig sinte.
Før det rette øyeblikket...
Om Edwins gjenferd er her, betyr det at han så hva jeg gjorde da han døde.
Gi meg en sjanse til å gjøre opp for meg.
Handelsnæringen hyller Grandview-byggherre
Hei.
Sam. Ikke snik deg innpå meg sånn.
Beklager. Døren var åpen.
Jeg tok med Nikki på et hotell i går,
og jeg ville sjekke at det går bra med deg.
-Det går bra. -Sikker?
Du virket litt stresset, og det gjorde Nikki også.
Det går virkelig helt fint.
Da drar jeg tilbake til hotellet.
Hvorfor det? Jeg mener,
hun har vært her i nesten en uke, så hva skal dere gjøre?
Jeg vet ikke. Det er rart,
men jeg føler fine ting når jeg er med henne.
Lukten av henne er kjent.
Jeg kjenner igjen følelsen av hånden hennes når jeg holder den. Og...
Det er komfortabelt.
Ok.
Melinda, ikke alle kan ha det du hadde med mannen din.
Jeg tror ikke engang jeg er i stand til det.
Selvsagt er du det.
Kanskje du ikke kjenner meg så godt som du tror.
Jeg føler jeg bør ta en sjanse
og få tilbake noen følelser.
Kanskje det er bra.
Kanskje jeg bør gripe tak i det med begge hender.
Ikke gjør det.
Ikke gjør hva da?
Du kan få noe bedre enn å bare være komfortabel.
Eller kanskje få tilbake noen følelser.
-Vent på noe mer. -Hva da?
Hva venter jeg på?
Alt.
Vent på alt.
Det er lett for deg å si. Du hadde alt.
Hvem er det?
Carl, hva gjør du her?
Du sa jeg ville få tilgivelse. Du løy.
Så du mot lyset?
Jeg så det, men de sa jeg ikke kunne gå dit.
-Hvorfor ikke? -På grunn av skammen min.
Men du beklaget. Du forsøkte å gjøre det godt igjen.
Du kan komme ut av skyggen nå.
Nei. De ser etter meg. De vil jeg skal bli med dem.
De åndene er sinte på grunn av det du gjorde.
Ingen kan holde deg unna lyset.
Det er ikke dem, men de andre.
-De andre? -Ånder jeg aldri har sett før,
-men de sa de kjenner deg. -De kjenner meg.
De sa de ga deg en advarsel,
men du hørte ikke etter, og mistet noe du verdsetter.
Og?
De sa du tror på ting som ikke er bra,
og at å stole på de tingene kan skade andre. Og deg.
Hallo? Jeg er her. Hva vil dere meg?
Hva har jeg gjort for å fornærme dere?
Du har ikke gjort noe.
Hvorfor tok dere mannen min?
Skjebnen gjorde det. Ikke vi.
Dere kom til meg og sa
at døden ville ta noe jeg elsket,
og så døde han.
Vi advarte deg om å være forsiktig.
Ja, dere advarte meg
-med deres løgner og trusler. -Vi verken lyver eller truer.
Dere sa til Carl at han ikke kunne gå videre.
Ingen blir nektet lyset.
Lyset tar ikke det valget. Det er det hver og en av oss som tar.
Vi? Mener du dere?
Nei, hver og en av oss.
Du lurte på hvorfor innsjøåndene forble på jorden.
Av samme grunn som Carl.
Når lyset åpner seg, ser vi vårt eget speilbilde.
Var det Carls skam som holdt ham her?
Når ånder føler seg uverdige,
velger vi av og til å bli igjen for å jobbe for de levende.
For å bli verdige.
Hvilken ånd blir igjen for å gjøre det? Jeg har ikke sett noen.
Du møter fire av dem akkurat nå.
-Dere? -Hvorfor tror du vi fortsatt er her?
Så da Carl sa at dere ba ham bli med dere...
Carl?
De forklarte det for meg, og jeg forstår det nå.
-Det er dette jeg vil. -Er du sikker?
De sa det er ditt valg. Du kan gå videre nå.
Jeg vil være en av dem.
Greit.
-Kan du hjelpe meg å ordne opp? -Hvordan da?
Ved å fjerne skammen deres.
Takk for at dere kom i kveld. Vi ba om familie og venner,
og jeg innså ikke hvor mange venner vi har.
Jeg visste ikke hva jeg skulle si,
så jeg ba min kjære engelskstudent Paula om litt hjelp,
og hun skrev ned noen tanker for meg. Paula?
Ikke vær blyg.
"l kveld sender vi våre kjære dit vi trodde de allerede var.
"Det virker som en omvei,
"et flaut feilskjær, men sannheten er
"at vi aldri visste hvor de var på vei.
"Vi latet som for å føle oss bedre.
"Men alle veier fører til det ukjente.
"Enkelte veier fører sammen, og andre fører hver til sitt.
"Vi vil vite hvor de fører, men kanskje vi ikke bør det.
"Kanskje jo mer vi insisterer på å vite,
"desto mindre vil vi lære av livets overraskelser.
"Jeg vet hva dere tenker.
"At det ukjente er skummelt.
"Men det er greit. Vi er mennesker.
"Før vi føler oss frie,
"må vi kanskje føle frykt.
"Kanskje det gjør det mer betydningsfult.
"La oss ta farvel og huske
"at uansett hvordan vi føler oss, er det ingen skam.
"Ingen skam i det hele tatt."
-Melinda. -Hei, Sam.
Nikki er nede.
-Hun ville snakke med deg først. -Først?
-Nikki. -Melinda.
Jeg vet ikke hvorfor du har vært så snill mot meg.
Du lot meg bo hos deg når det er tydelig...
-Nikki... -Det er vanskelig å si dette.
Vi har hele livet foran oss.
Og hva du enn føler akkurat nå,
håper jeg du kan forstå hvorfor jeg gjorde som jeg gjorde.
Én dag vil du kanskje innse at det var det beste.
-Du trenger ikke... -Det merkeligste
er at Sam er en helt annen fyr.
Han er en voksen som innser at han vil ha mer.
Han snakker om å vente, og det er utrolig,
for alt jeg har ventet på,
er han klar til å gi.
Jeg vet ikke hvorfor, men jeg føler jeg må takke deg for det.
Jeg håper ikke vi er uvenner.
Du fortjener all mulig lykke.
Takk.
Takk for at du kom.
Bare vær lykkelig.
Ha det.